![Podcast Cover](https://d3wo5wojvuv7l.cloudfront.net/t_square_limited_480/images.spreaker.com/original/9ddc951f816f285aaad257bf2a130fa1.jpg)
Info
Romkugle-folket - essays og fortællinger til præcis dig / ny episode hver lørdag 12.25 - hvor du kan blive henført til steder, du måske engang har været - hvor du...
show more
Romkugle-folket
- essays og fortællinger til præcis dig / ny episode hver lørdag 12.25
- hvor du kan blive henført til steder, du måske engang har været
- hvor du kan blive henført til de tanker, du måske engang har haft
- hvor du kan få spørgsmålene fra fortiden og måske få svarene til nutiden
Og vigtigst af alt:
- hvor du kan lytte til fascinerende og spændende essays og fortællinger
Denne podcast skal handle om os, for vi har oplevet det samme.
Det er det samme, der sker til alle tider, årstallet ændrer sig, navnene ændrer sig, men oplevelserne og minderne er universelle.
Hvem var jeg egentlig? Ville jeg kunne genkende mig selv, hvis jeg fik muligheden? Ville jeg være stolt af det jeg så?
På den måde hænger nutiden og fremtiden i en tynd tråd i fortiden.
I barndommen piloterer vi vores livshorisont, for den skal jo tåle at blive udvidet. Og det bliver den, mens runde kinder bliver overtrukket med solens ultraviolette stråler.
Vi bliver smilende fotograferet i et evighedssekund, måske lige der en sommerdag på trappen, i blå sommersandaler, hvor feriedagene driver ubekymret afsted. Måske med stangtennis eller på cykelture på lånte cykler i forkerte størrelser, tager vi på ture med tilfældige mål og medbragte madpakker.
Lige præcis det sekund ønsker vi at eviggøre
For at fastholde det, men alligevel vil før og efter stå tydeligere i vores erindring. Vi ønsker krampagtigt at fastholde momentet, men det har det med at smutte fra os som et stykke vådt sæbe
Vi spoler tilbage for at finde præcis den følelse, den stemning, tanke, smag eller duft, der forandrede noget for altid.
Somme tider udbryder vi:
”Ja, det var præcis sådan det var! Lige præcis sådan en skoletaske, lige præcis det viskelæder med den duft eller lige præcis den tanke eller bekymring gik jeg også med – vi bliver ramt lige i fællesmængden.
Mindre kan også gøre det, foreningsmængden, det der forener os – alles oplevelser og erfaringer tilsammen, er måske endnu mere givende end den præcise genkendelse af andres oplevelser.
Det forener os, når vi hører andres versioner, der sætter vores egne oplevelser og minder i perspektiv.
Alt det skal ”Romkugle-folket Essays” handle om
Fra episode nummer 2:
Vejen var alt.
Hovedfærdselsåre for det lille samfund, mødested for voksne og børn, fodboldbane, legeplads og identitet. En grusvej. I den ene side slingrede den grønne rabat sig ned til Marken, i den modsatte side et fortov.
Vejen havde et selvstændigt liv på alle årstider.
Om efteråret blev alle huller fyldt med vand og lå og stirrede i forskellige størrelser, som om, selve Vejens væsen ville følge med. De var bumpende irriterende for alle. Biler kørte kun i et fåtal, mens cykler slingrede uden om de våde forhindringer. Man brugte mange penge på at fylde huller op, men på magisk vis var der ret hurtigt det samme antal, der lå spredt på demokratisk vis.
I vintermånederne fortryllede sneen og blev skovlet og fejet på både fortov og vej. Tilfældige sneboldkampe opstod med uldluffer, der bed sig fast i sneboldene, så kastet blev forfejlet, men uden luffer gik det slet ikke.
Parallelle kælkespor slingrede i mønstre trampet frem af skistøvler med gulstribede snørebånd, men hullerne var heldigvis væk for en tid. Som en hvid, vamset bolsjemasse lå Vejen hen til glæde for alle piger og drenge, der ikke havde lært, at vinteren bare skulle overstås.
Og når vinteren gik på hæld, piblede sneen af sted i fordybninger og riste, og Vejen blev til en grusælte.
show less
- essays og fortællinger til præcis dig / ny episode hver lørdag 12.25
- hvor du kan blive henført til steder, du måske engang har været
- hvor du kan blive henført til de tanker, du måske engang har haft
- hvor du kan få spørgsmålene fra fortiden og måske få svarene til nutiden
Og vigtigst af alt:
- hvor du kan lytte til fascinerende og spændende essays og fortællinger
Denne podcast skal handle om os, for vi har oplevet det samme.
Det er det samme, der sker til alle tider, årstallet ændrer sig, navnene ændrer sig, men oplevelserne og minderne er universelle.
Hvem var jeg egentlig? Ville jeg kunne genkende mig selv, hvis jeg fik muligheden? Ville jeg være stolt af det jeg så?
På den måde hænger nutiden og fremtiden i en tynd tråd i fortiden.
I barndommen piloterer vi vores livshorisont, for den skal jo tåle at blive udvidet. Og det bliver den, mens runde kinder bliver overtrukket med solens ultraviolette stråler.
Vi bliver smilende fotograferet i et evighedssekund, måske lige der en sommerdag på trappen, i blå sommersandaler, hvor feriedagene driver ubekymret afsted. Måske med stangtennis eller på cykelture på lånte cykler i forkerte størrelser, tager vi på ture med tilfældige mål og medbragte madpakker.
Lige præcis det sekund ønsker vi at eviggøre
For at fastholde det, men alligevel vil før og efter stå tydeligere i vores erindring. Vi ønsker krampagtigt at fastholde momentet, men det har det med at smutte fra os som et stykke vådt sæbe
Vi spoler tilbage for at finde præcis den følelse, den stemning, tanke, smag eller duft, der forandrede noget for altid.
Somme tider udbryder vi:
”Ja, det var præcis sådan det var! Lige præcis sådan en skoletaske, lige præcis det viskelæder med den duft eller lige præcis den tanke eller bekymring gik jeg også med – vi bliver ramt lige i fællesmængden.
Mindre kan også gøre det, foreningsmængden, det der forener os – alles oplevelser og erfaringer tilsammen, er måske endnu mere givende end den præcise genkendelse af andres oplevelser.
Det forener os, når vi hører andres versioner, der sætter vores egne oplevelser og minder i perspektiv.
Alt det skal ”Romkugle-folket Essays” handle om
Fra episode nummer 2:
Vejen var alt.
Hovedfærdselsåre for det lille samfund, mødested for voksne og børn, fodboldbane, legeplads og identitet. En grusvej. I den ene side slingrede den grønne rabat sig ned til Marken, i den modsatte side et fortov.
Vejen havde et selvstændigt liv på alle årstider.
Om efteråret blev alle huller fyldt med vand og lå og stirrede i forskellige størrelser, som om, selve Vejens væsen ville følge med. De var bumpende irriterende for alle. Biler kørte kun i et fåtal, mens cykler slingrede uden om de våde forhindringer. Man brugte mange penge på at fylde huller op, men på magisk vis var der ret hurtigt det samme antal, der lå spredt på demokratisk vis.
I vintermånederne fortryllede sneen og blev skovlet og fejet på både fortov og vej. Tilfældige sneboldkampe opstod med uldluffer, der bed sig fast i sneboldene, så kastet blev forfejlet, men uden luffer gik det slet ikke.
Parallelle kælkespor slingrede i mønstre trampet frem af skistøvler med gulstribede snørebånd, men hullerne var heldigvis væk for en tid. Som en hvid, vamset bolsjemasse lå Vejen hen til glæde for alle piger og drenge, der ikke havde lært, at vinteren bare skulle overstås.
Og når vinteren gik på hæld, piblede sneen af sted i fordybninger og riste, og Vejen blev til en grusælte.
![Podcast Cover](https://d3wo5wojvuv7l.cloudfront.net/t_square_limited_480/images.spreaker.com/original/9ddc951f816f285aaad257bf2a130fa1.jpg)
Romkugle-folket Essays
Romkugle-folket Essays
24 AUG 2019 · Romkugle-folket
- essays og fortællinger til præcis dig
- hvor du kan blive henført til steder, du måske engang har været
- hvor du kan blive henført til de tanker, du måske engang har haft
- hvor du kan få spørgsmålene fra fortiden og måske få svarene til nutiden
Og vigtigst af alt:
- hvor du kan lytte til fascinerende og spændende essays og fortællinger
Denne podcast skal handle om os, for vi har oplevet det samme.
Det er det samme, der sker til alle tider, årstallet ændrer sig, navnene ændrer sig, men oplevelserne og minderne er universelle.
Hvem var jeg egentlig? Ville jeg kunne genkende mig selv, hvis jeg fik muligheden? Ville jeg være stolt af det jeg så?
På den måde hænger nutiden og fremtiden i en tynd tråd i fortiden.
Episode 7
Hvor du kan høre om:
- Allans mærkelige farmor
- hr. Mae, skolelæreren, der måtte flygte til Sverige
- fru Pedersen og Meyer – to af tidens lærere
- manden, der drikker
- hvordan Lars´ mor mødte sin veninde
- den dag Allan fløj helt op til trætoppene
24 AUG 2019 · Romkugle-folket
- essays og fortællinger til præcis dig
- hvor du kan blive henført til steder, du måske engang har været
- hvor du kan blive henført til de tanker, du måske engang har haft
- hvor du kan få spørgsmålene fra fortiden og måske få svarene til nutiden
Og vigtigst af alt:
- hvor du kan lytte til fascinerende og spændende essays og fortællinger
Denne podcast skal handle om os, for vi har oplevet det samme.
Det er det samme, der sker til alle tider, årstallet ændrer sig, navnene ændrer sig, men oplevelserne og minderne er universelle.
Hvem var jeg egentlig? Ville jeg kunne genkende mig selv, hvis jeg fik muligheden? Ville jeg være stolt af det jeg så?
På den måde hænger nutiden og fremtiden i en tynd tråd i fortiden.
Episode nummer 6:
Hvor du blandt andet kan høre om:
- et færdselsuheld på Vejen - et færdselsuheld i alle farver og på den måde et færdselsuheld fuldstændig i tidens ånd
- og høre om frihed, kvindens frihed til at tjene sine egne penge og en presset mand, der forgæves prøvede at opretholde det gamle, trygge kønsrollemønster, hvor han stod for familiens indtægt
- og høre om kontormanden på Vejen, der forsvandt på mystisk vis
- og til sidst høre om den eftertragtede nummerplade, der sad på præcis den ambulance, der hentede en død mand op af det iskolde vand
24 AUG 2019 · Romkugle-folket
- essays og fortællinger til præcis dig
- hvor du kan blive henført til steder, du måske engang har været
- hvor du kan blive henført til de tanker, du måske engang har haft
- hvor du kan få spørgsmålene fra fortiden og måske få svarene til nutiden
Og vigtigst af alt:
- hvor du kan lytte til fascinerende og spændende essays og fortællinger
Denne podcast skal handle om os, for vi har oplevet det samme.
Det er det samme, der sker til alle tider, årstallet ændrer sig, navnene ændrer sig, men oplevelserne og minderne er universelle.
Hvem var jeg egentlig? Ville jeg kunne genkende mig selv, hvis jeg fik muligheden? Ville jeg være stolt af det jeg så?
På den måde hænger nutiden og fremtiden i en tynd tråd i fortiden.
Episode nummer 5
Vigtig meddelelse:
Du kan nå at følge med – også, hvis du først begynder nu.
Hvor du får mere at vide om:
- tyskertøsen, der får en hjernesvulst
- kan en mor med to børn være rolig en sen aften, når manden er på arbejde og gadelygterne ikke lyser?
- og den mærkelige mand, ”Mandoksen” – kan forældrene være trygge ved ham?
24 AUG 2019 · Romkugle-folket
- essays og fortællinger til præcis dig
- hvor du kan blive henført til steder, du måske engang har været
- hvor du kan blive henført til de tanker, du måske engang har haft
- hvor du kan få spørgsmålene fra fortiden og måske få svarene til nutiden
Og vigtigst af alt:
- hvor du kan lytte til fascinerende og spændende essays og fortællinger
Denne podcast skal handle om os, for vi har oplevet det samme.
Det er det samme, der sker til alle tider, årstallet ændrer sig, navnene ændrer sig, men oplevelserne og minderne er universelle.
Hvem var jeg egentlig? Ville jeg kunne genkende mig selv, hvis jeg fik muligheden? Ville jeg være stolt af det jeg så?
På den måde hænger nutiden og fremtiden i en tynd tråd i fortiden.
Episode nummer 4
Hvor du kan høre:
- det sidste om Bakken
- børnenes jagt på nummerplader
- om kvinden, der kunne hente sine ejendele på fortovet
- at der selvfølgelig skulle bygges huler
24 AUG 2019 · Romkugle-folket
- essays og fortællinger til præcis dig
- hvor du kan blive henført til steder, du måske engang har været
- hvor du kan blive henført til de tanker, du måske engang har haft
- hvor du kan få spørgsmålene fra fortiden og måske få svarene til nutiden
Og vigtigst af alt:
- hvor du kan lytte til fascinerende og spændende essays og fortællinger
Denne podcast skal handle om os, for vi har oplevet det samme.
Det er det samme, der sker til alle tider, årstallet ændrer sig, navnene ændrer sig, men oplevelserne og minderne er universelle.
Hvem var jeg egentlig? Ville jeg kunne genkende mig selv, hvis jeg fik muligheden? Ville jeg være stolt af det jeg så?
På den måde hænger nutiden og fremtiden i en tynd tråd i fortiden.
Episode nummer 3
Hvor du kan høre om:
- månelandingen
- hvordan den første mand på månen øver sig på sine berømte ord
- hvordan alle dage er forskellige på en ens måde
- og så skal du høre om ”Tyskertøsen,” der møder flokkens indestængte vrede
Alle dage var vidt forskellige. Det syntes børnene i hvert fald. Somme tider måske på en ens måde, men alligevel forskellige.
24 AUG 2019 · Romkugle-folket
- essays og fortællinger til præcis dig
- hvor du kan blive henført til steder, du måske engang har været
- hvor du kan blive henført til de tanker, du måske engang har haft
- hvor du kan få spørgsmålene fra fortiden og måske få svarene til nutiden
Og vigtigst af alt:
- hvor du kan lytte til fascinerende og spændende essays og fortællinger
Denne podcast skal handle om os, for vi har oplevet det samme.
Det er det samme, der sker til alle tider, årstallet ændrer sig, navnene ændrer sig, men oplevelserne og minderne er universelle.
Hvem var jeg egentlig? Ville jeg kunne genkende mig selv, hvis jeg fik muligheden? Ville jeg være stolt af det jeg så?
På den måde hænger nutiden og fremtiden i en tynd tråd i fortiden.
Episode nummer 2
- hvor du som lovet skal høre om Anne
- hvor du også kan høre om Vejen på forskellige årstider
- hvor du skal høre om skolen, hvor helt andre regler gjaldt
- The times they are a-changin´
24 AUG 2019 · Romkugle-folket
- essays og fortællinger til præcis dig
- hvor du kan blive henført til steder, du måske engang har været
- hvor du kan blive henført til de tanker, du måske engang har haft
- hvor du kan få spørgsmålene fra fortiden og måske få svarene til nutiden
Og vigtigst af alt:
- hvor du kan lytte til fascinerende og spændende essays og fortællinger
Denne podcast skal handle om os, for vi har oplevet det samme.
Det er det samme, der sker til alle tider, årstallet ændrer sig, navnene ændrer sig, men oplevelserne og minderne er universelle.
Hvem var jeg egentlig? Ville jeg kunne genkende mig selv, hvis jeg fik muligheden? Ville jeg være stolt af det jeg så?
På den måde hænger nutiden og fremtiden i en tynd tråd i fortiden.
Episode nummer 1:
Hvor du bl.a. kan høre om:
- grøftekælling, kongeløber, dåseskjul, kaffen er varm eller krig.
- ansvaret kunne tynge en mor. En mor, der tænkte på, om det virkelig bare var det, som unge pigetanker havde formuleret i dagbøger?
- Kanalen lå mellem Marken, hvor Amagerkollegiet nu ligger og militærets område, som nu er Ørestaden.
- man var fjender med de andre på den anden side af åen.
25 AUG 2019 · Episode nummer 8
Hvor du bl.a. kan høre om:
- endelig oprandt B-dagen, hvor Beates besøgte Danmark
- og en mor, der får arbejde
- og en mor, der møder ”Smilet,” som sad på lige præcis ham
Men først skal vi høre om drengenes allersidste møde i hulen.
- og i går hørte jeg i tv-avisen, at der er flere folk – det var det ord, som journalisten brugte, i Esbjerg end der er giraffer i Afrika … hm hm – er der mon for mange folk i Esbjerg eller for få giraffer i Afrika?
Men det er altså nødvendigt at gi-raffen beskyttelse – ka-niner mon også få det?
Jeg tror, at der er flere vilde kaniner på Fanø end der er mennesker i Esbjerg - er vi i virkeligheden en truet art i Esbjerg?
Jeg er kommet fra Amager, så nu mangler der én der!
1 SEP 2019 · Episode nummer 9:
Episoden hedder: Gjorde stuepigen virkelig det?
Hvor I skal høre om:
- Alle bebrejder Lars for, at han er skyld i, at Allan ligger på hospitalet
- Moren blomstrer som stuepige på hotellet
- Mændene stod tilbage forvirrede, usikre og forsmåede
- Gik morens stuepigekollega virkelig i seng med en gæst?
Omgivelserne, og navnlig forældrene, kendte ikke til nogen forskel på dem og os fra børnenes verden, så derfor gik Lars en svær tid i møde.
Alle fra os-gruppen bebrejdede ham den fuldstændig vanvittige idé med vippen, og når Allan nu var så lille, jamen, hvad tænkte han dog på!
Selv dem-gruppen så skævt til ham, og i skolen blev der kikket, talt og peget. Lars følte sig forfulgt, forhadt og helt alene, men hvad kunne han stille op?
7 SEP 2019 · Episode nummer 10
”Står Jorden virkelig i flammer?”
Hvor du bl.a. kan høre om:
- morens møde med Smilet, der bliver i godt humør af hendes kasket
- Lars, der stadig har dårlig samvittighed. Nu må han da komme videre
- Lykken, der står den kække bi … men ikke myggene, for de er irriterende
"Men du påstår roligt igen
og igen og igen min ven
at du ikke tror
den gamle Jord står i flammer"
Halsen på guitaren pegede direkte mod solen.
Han var en stor mand med en høj pande, forårsaget af pagehår, mens en bred næse hang halvt ned over et sort overskæg.
Hans kraftige hænder ramte strengene på guitaren med voldsom kraft, og passede på den måde perfekt til ordene, der blev sunget med en dyb, rustenhæs stemme.
Han gentog omkvædet med endnu kraftigere stemmeføring, så overbevisende og så pågående, at hun tog sig selv i at vende sig om for at se, om Jorden rent faktisk stod i flammer.
Det var kun solens stråler, der sørgede for varmen, men den var til gengæld også så voldsom, at bare fødder blev brandmærket af byens fliser, skuldre og næser blev røde og henkastet tyggegummi boblede på lavasort asfalt.
Selv duerne havde ekstra fart på i dag for ikke at brænde fødderne.
Romkugle-folket - essays og fortællinger til præcis dig / ny episode hver lørdag 12.25 - hvor du kan blive henført til steder, du måske engang har været - hvor du...
show more
Romkugle-folket
- essays og fortællinger til præcis dig / ny episode hver lørdag 12.25
- hvor du kan blive henført til steder, du måske engang har været
- hvor du kan blive henført til de tanker, du måske engang har haft
- hvor du kan få spørgsmålene fra fortiden og måske få svarene til nutiden
Og vigtigst af alt:
- hvor du kan lytte til fascinerende og spændende essays og fortællinger
Denne podcast skal handle om os, for vi har oplevet det samme.
Det er det samme, der sker til alle tider, årstallet ændrer sig, navnene ændrer sig, men oplevelserne og minderne er universelle.
Hvem var jeg egentlig? Ville jeg kunne genkende mig selv, hvis jeg fik muligheden? Ville jeg være stolt af det jeg så?
På den måde hænger nutiden og fremtiden i en tynd tråd i fortiden.
I barndommen piloterer vi vores livshorisont, for den skal jo tåle at blive udvidet. Og det bliver den, mens runde kinder bliver overtrukket med solens ultraviolette stråler.
Vi bliver smilende fotograferet i et evighedssekund, måske lige der en sommerdag på trappen, i blå sommersandaler, hvor feriedagene driver ubekymret afsted. Måske med stangtennis eller på cykelture på lånte cykler i forkerte størrelser, tager vi på ture med tilfældige mål og medbragte madpakker.
Lige præcis det sekund ønsker vi at eviggøre
For at fastholde det, men alligevel vil før og efter stå tydeligere i vores erindring. Vi ønsker krampagtigt at fastholde momentet, men det har det med at smutte fra os som et stykke vådt sæbe
Vi spoler tilbage for at finde præcis den følelse, den stemning, tanke, smag eller duft, der forandrede noget for altid.
Somme tider udbryder vi:
”Ja, det var præcis sådan det var! Lige præcis sådan en skoletaske, lige præcis det viskelæder med den duft eller lige præcis den tanke eller bekymring gik jeg også med – vi bliver ramt lige i fællesmængden.
Mindre kan også gøre det, foreningsmængden, det der forener os – alles oplevelser og erfaringer tilsammen, er måske endnu mere givende end den præcise genkendelse af andres oplevelser.
Det forener os, når vi hører andres versioner, der sætter vores egne oplevelser og minder i perspektiv.
Alt det skal ”Romkugle-folket Essays” handle om
Fra episode nummer 2:
Vejen var alt.
Hovedfærdselsåre for det lille samfund, mødested for voksne og børn, fodboldbane, legeplads og identitet. En grusvej. I den ene side slingrede den grønne rabat sig ned til Marken, i den modsatte side et fortov.
Vejen havde et selvstændigt liv på alle årstider.
Om efteråret blev alle huller fyldt med vand og lå og stirrede i forskellige størrelser, som om, selve Vejens væsen ville følge med. De var bumpende irriterende for alle. Biler kørte kun i et fåtal, mens cykler slingrede uden om de våde forhindringer. Man brugte mange penge på at fylde huller op, men på magisk vis var der ret hurtigt det samme antal, der lå spredt på demokratisk vis.
I vintermånederne fortryllede sneen og blev skovlet og fejet på både fortov og vej. Tilfældige sneboldkampe opstod med uldluffer, der bed sig fast i sneboldene, så kastet blev forfejlet, men uden luffer gik det slet ikke.
Parallelle kælkespor slingrede i mønstre trampet frem af skistøvler med gulstribede snørebånd, men hullerne var heldigvis væk for en tid. Som en hvid, vamset bolsjemasse lå Vejen hen til glæde for alle piger og drenge, der ikke havde lært, at vinteren bare skulle overstås.
Og når vinteren gik på hæld, piblede sneen af sted i fordybninger og riste, og Vejen blev til en grusælte.
show less
- essays og fortællinger til præcis dig / ny episode hver lørdag 12.25
- hvor du kan blive henført til steder, du måske engang har været
- hvor du kan blive henført til de tanker, du måske engang har haft
- hvor du kan få spørgsmålene fra fortiden og måske få svarene til nutiden
Og vigtigst af alt:
- hvor du kan lytte til fascinerende og spændende essays og fortællinger
Denne podcast skal handle om os, for vi har oplevet det samme.
Det er det samme, der sker til alle tider, årstallet ændrer sig, navnene ændrer sig, men oplevelserne og minderne er universelle.
Hvem var jeg egentlig? Ville jeg kunne genkende mig selv, hvis jeg fik muligheden? Ville jeg være stolt af det jeg så?
På den måde hænger nutiden og fremtiden i en tynd tråd i fortiden.
I barndommen piloterer vi vores livshorisont, for den skal jo tåle at blive udvidet. Og det bliver den, mens runde kinder bliver overtrukket med solens ultraviolette stråler.
Vi bliver smilende fotograferet i et evighedssekund, måske lige der en sommerdag på trappen, i blå sommersandaler, hvor feriedagene driver ubekymret afsted. Måske med stangtennis eller på cykelture på lånte cykler i forkerte størrelser, tager vi på ture med tilfældige mål og medbragte madpakker.
Lige præcis det sekund ønsker vi at eviggøre
For at fastholde det, men alligevel vil før og efter stå tydeligere i vores erindring. Vi ønsker krampagtigt at fastholde momentet, men det har det med at smutte fra os som et stykke vådt sæbe
Vi spoler tilbage for at finde præcis den følelse, den stemning, tanke, smag eller duft, der forandrede noget for altid.
Somme tider udbryder vi:
”Ja, det var præcis sådan det var! Lige præcis sådan en skoletaske, lige præcis det viskelæder med den duft eller lige præcis den tanke eller bekymring gik jeg også med – vi bliver ramt lige i fællesmængden.
Mindre kan også gøre det, foreningsmængden, det der forener os – alles oplevelser og erfaringer tilsammen, er måske endnu mere givende end den præcise genkendelse af andres oplevelser.
Det forener os, når vi hører andres versioner, der sætter vores egne oplevelser og minder i perspektiv.
Alt det skal ”Romkugle-folket Essays” handle om
Fra episode nummer 2:
Vejen var alt.
Hovedfærdselsåre for det lille samfund, mødested for voksne og børn, fodboldbane, legeplads og identitet. En grusvej. I den ene side slingrede den grønne rabat sig ned til Marken, i den modsatte side et fortov.
Vejen havde et selvstændigt liv på alle årstider.
Om efteråret blev alle huller fyldt med vand og lå og stirrede i forskellige størrelser, som om, selve Vejens væsen ville følge med. De var bumpende irriterende for alle. Biler kørte kun i et fåtal, mens cykler slingrede uden om de våde forhindringer. Man brugte mange penge på at fylde huller op, men på magisk vis var der ret hurtigt det samme antal, der lå spredt på demokratisk vis.
I vintermånederne fortryllede sneen og blev skovlet og fejet på både fortov og vej. Tilfældige sneboldkampe opstod med uldluffer, der bed sig fast i sneboldene, så kastet blev forfejlet, men uden luffer gik det slet ikke.
Parallelle kælkespor slingrede i mønstre trampet frem af skistøvler med gulstribede snørebånd, men hullerne var heldigvis væk for en tid. Som en hvid, vamset bolsjemasse lå Vejen hen til glæde for alle piger og drenge, der ikke havde lært, at vinteren bare skulle overstås.
Og når vinteren gik på hæld, piblede sneen af sted i fordybninger og riste, og Vejen blev til en grusælte.
Information
Author | Jan Sass Petersen |
Organization | Jan Sass Petersen |
Categories | Society & Culture |
Website | - |
- |
Copyright 2024 - Spreaker Inc. an iHeartMedia Company